МОДЕРНІЗАЦІЯ ВИРОБНИЧОЇ БАЗИ БУДІВЕЛЬНИХ ПІДПРИЄМСТВ УКРАЇНИ В УМОВАХ ПОВОЄННОЇ ВІДБУДОВИ - Лопатка, Сергій; Лопатка, Оксана (Актуальні питання економічних наук, 2026)
У статті обґрунтовано теоретико-методичні засади та практичні напрями модернізації виробничої бази будівельних підприємств України в умовах повоєнної відбудови. Розкрито зміст поняття виробничої бази як сукупності активної частини (будівельні машини, механізми, транспорт), пасивної частини (будівлі, споруди, виробничі майданчики) та допоміжних виробництв, а також розмежовано суміжні категорії модернізації, технічного переозброєння, реконструкції й відтворення основних засобів за критеріями обсягу інвестицій і ступеня оновлення. Проаналізовано стан матеріально-технічної бази галузі, для якої характерні хронічний фізичний та моральний знос, втрати потужностей унаслідок воєнних дій і гострий структурний розрив між наявним потенціалом та прогнозованим обсягом відбудовних робіт, що за оцінками сягає сотень мільярдів доларів. Окремо досліджено кадровий дефіцит, який автори трактують не як тимчасовий, а як системний чинник, що змушує переорієнтувати модернізацію з кількісного нарощування на зростання продуктивності. Зіставлено фінансово-інвестиційні механізми оновлення бази (власні кошти, банківський кредит, лізинг техніки, державні програми та міжнародні донорські інструменти) і доведено, що жоден із них поодинці не розв'язує завдання, а оптимальною є комбінована модель. Розглянуто технологічний вимір модернізації через індустріальне домобудування, префабрикацію, цифровізацію управління та енергоощадні рішення. Окрему увагу приділено інституційним бар'єрам відбудови, серед яких невизначеність прав власності на зруйновані активи та передчасна обов'язковість складних цифрових технологій, що стримують залучення інвестицій у галузь. Запропоновано авторську типологію стратегій модернізації виробничої бази (наздоганяюча, випереджальна, кластерна, кооперативна) залежно від розміру підприємства та доступу до ресурсів, а також окреслено критерії вибору оптимальної стратегії й оцінювання її економічної ефективності через вартість життєвого циклу об'єктів.