Концептуальна модель інтегрованої взаємодії стейкголдерів у системі публічно-приватного партнерства на засадах сталого розвитку - Яловега, Людмила Василівна; Черній, Даниїл Вікторович (Актуальні питання економічних наук, 2026)
Процеси системної трансформації національної економіки, спрямовані на повоєнне відновлення та інтеграцію до європейського простору, зумовлюють необхідність пошуку нових інституційних форматів взаємодії між державою, бізнесом і громадянським суспільством. Сучасні умови вимагають переходу від традиційних моделей управління державними активами до стратегічного публічно-приватного партнерства, яке базується на принципах прозорості, підзвітності та сталого розвитку. Особливого значення набуває впровадження механізмів інтеграції КСВ у структуру інфраструктурних проєктів, що відповідає глобальним трендам ESG-управління та сприяє залученню міжнародних інвестицій. Метою дослідження є наукове обґрунтування концептуальної моделі інтегрованої взаємодії стейкголдерів у системі ППП, що забезпечує синергію ресурсного потенціалу учасників для досягнення довгострокового суспільно-економічного ефекту. Методологічну основу дослідження формують інституційний підхід, застосований для аналізу оновленої нормативно-правової бази ППП; системний аналіз, використаний з метою побудови суб’єктно-функціональної моделі взаємодії учасників ППП; стейкголдерський підхід, спрямований на ідентифікацію функціональних ролей держави, бізнесу, територіальних громад і наукової спільноти; а також метод логічного узагальнення, що забезпечив формування циклічної моделі стратегічного управління проєктами на засадах ESG. Результати дослідження. У межах роботи розроблено концептуальну модель інтегрованої взаємодії стейкголдерів, яка охоплює етапи від партнерської координації до моніторингу результативності за соціальними та екологічними індикаторами. Доведено, що гармонізація вітчизняного законодавства, зокрема Закону №4510-IX, із європейськими стандартами створює підґрунтя для трансформації ППП у стратегічний інструмент соціально-економічної стійкості. Обґрунтовано функціональне призначення кожного суб’єкта взаємодії, де особливу роль відведено територіальним громадам як гарантам легітимності та науковим установам як джерелу консультаційного супроводу. Висновки. Ефективна реалізація потенціалу ППП в Україні потребує переходу до комплексної системи управління, де соціальна відповідальність бізнесу інтегрована у контрактні зобов’язання. Впровадження запропонованих моделей сприяє не лише модернізації інфраструктури, а й формуванню нової якості суспільної довіри, забезпечуючи сталий розвиток територій та зміцнення інвестиційної привабливості держави в умовах глобальних трансформацій.